500 år hade gått och landet var fortfarande stängt.
Avskuret från världen kände det varken hopp eller förtvivlan-
- Och präglades av långsam stagnation.
Reformisterna drevs till ett väpnat uppror-
- som slogs ner av regeringen.
Mördare från Takemikazuchi-klanen lejdes-
- för att stoppa rebellerna.
Takemikazuchi-klanen.
Sen urminnes tider hade de skyddat härskarna i ett grannrike.
Det riket var nu reformerat och hade störtat sin monark.
Dennes livvakter fördrevs och kom till detta rike.
Här levde de som en mördarstam-
- och mördade alla som de fick betalt för att mörda.
Takemikazuchi...
Mamma?
Byakurai vill tala med dig.
Anka flydde i morse.
Den som flyr från Takemikazuchi är en förrädare och angivare.
Han är på väg till Shikonberget.
Men med sina ben har han inte nått den gamla gruvan än.
Yuki, ta med dig Kiri.
Jag går själv.
- Jag följer med! - Han sinkar mig.
Ta med mig. Byakurai sa åt dig att göra det.
- Kan du verkligen döda Anka? - Ja.
Om han bönade och bad då?
Jag hade ändå dödat honom.
Jag tror inte det.
Är det du, Yuki?
Jag är obeväpnad. Döda mig inte.
Yuki, snälla.
Ta mitt svärd.
Säg till dem att du dödade mig.
Jag ser att jag inte kan mäta mig med dig längre, Yuki.
- Vem är du? - Jag heter Kuka, din mors tjänare.
Jag har nåt att berätta. Om vem som dödade din mor.
Du fick veta att hon dog under ett anfall.
Men hon mördades av Byakurai.
Du Ijuger!
Byakurai mördade din mor Azora, prinsessan Takemikazuchi.
Antingen måste du hämnas henne och ta din mors plats-
- Eller ge dig av.
I morgon fyller du 20.
Den dagen tar en prinsessa över ledarskapet över Takemikazuchi.
Du måste antingen ta över klanen eller lämna den.
Om du väljer att lämna den, kom då till den gamla gruvan.
Nu har jag gett dig budskapet om Azora.
Bad Anka för sitt liv?
Bad min mor för sitt liv?
Vad menar du?
Din röst är darrig.
Dina tankar rusar.
Inser du vad du gör?
Säg det nu.
Byakurai, mördade du min mor?
Nej.
Stoppa ner ditt svärd, Yuki. Jag överser med det här.
Jag ville inte säga det-
- Men din mamma dödades för att hon tänkte förråda oss och fly.
Du Ijuger!
Att bli arg hjälper inte!
Jag har inget val. Dö!
Goda nyheter från Församlingen.
Under vår store ledare vinner vi tillverkningskriget.
Konsumtionsministeriet meddelar-
- att levnadstandarden har ökat med 20% det senaste året.
För att fira dessa nyheter-
- har medborgarna gått ut på gatorna i en spontan parad.
Aya?
Vad är det?
Ska du döda mig med det här?
Du är Takemikazuchi, va?
Vem lejde dig?
Tala.
Var är de andra?
Det kommer inga fler. Jag är inte här för att döda dig.
Du ljuger. Tror du att jag tror på det?
Lita på mig.
Lita på dig?
Ni dödar alla som ni får betalt för att döda.
Om jag litar på dig så dör jag.
Om jag hade varit ute efter dig hade du varit död nu.
Litar du på mig?
- Gör det inte ont? - Jo.
Om man låter det göra ont.
Jag såg en flicka. Var är hon?
Jag är ensam här.
- Det där är min säng. - God natt.
Vi tappade bort henne vid vägen som går genom skogszonen.
Kom ni tillbaka för att säga det?
Nej.
Nån såg en bil.
Vi kommer att övervaka vägen.
Hon kommer tillbaka.
Hon vill ha hämnd.
- Nån sa det till henne. - Vem?
Tja...
Yuki fyller 20 i dag.
Den som berättade om Azora för henne visste det och visste vad det innebar.
Kuka...
Tror du att hon vill döda dig för att hämnas Azora?
Det betyder att hon kommer hit.
Om Kuka vill tala med Yuki, vart skulle han då kalla henne?
Hade Kuka bjudit hem henne?
Jag hade hittat ett bättre ställe än så.
"Hur har du haft det? Det är Kidokoro."
"Jag är tillbaka. Det är något som jag vill prata med dig om."
"Jag kommer till dig i dag."
NEJ.
JAG KOMMER TILL DIG...
...I ÖVERMORGON
UPPFATTAT
JAG VÄNTAR PÅ DET VANLIGA STÄLLET
En man var trolovad med Azora, Takemikazuchi-klanens arvinge.
Han lovade klanen sin trohet-
- Men Byakurai satte dit honom som förrädare och dödade honom.
Den mannen... Var han min far?
Du kan inte minnas honom. Du hade bara precis fyllt två.
Då fanns det fortfarande många i Takemikazuchi-släkten.
Byakurai ville själv gifta sig med Azora-
- Och göra Takemikazuchi-klanen till sin.
Men Azora vägrade att gifta sig med honom.
Modfälld försökte hon göra slut på Takemikazuchi-klanen.
Byakurai fick veta det och dödade henne.
Sen förändrades allt.
Många var missnöjda med Byakurai och försökte sticka.
Men bara ett litet fåtal...
...lyckades fly.
Prinsessan Azora dödades här.
Jag är säker på att hon hoppades du skulle lämna Takemikazuchi-klanen.
Hon ville att du skulle lyckas med det som hon hade misslyckats med.
Du behöver inte hämnas på Byakurai.
Takemikazuchi-klanens öde är att gå under.
Prinsessan Yuki...
Din mor hade torterats nästan till döds-
- Men det sista slaget kom från mig.
Döda mig om du vill.
Mitt liv har sen dess varit en enda lång väntan på denna dag.
Jag erbjöd mig att följa med henne till eftervärlden-
- Men hon ville inte tillåta det.
Hon fick mig att lova att jag skulle berätta allt för dig-
- När du en dag fyllde 20.
Om prinsessan Yuki gör mig den äran att döda mig...
Säg inte så.
Det tjänar inget till.
Så det var du, Kuka.
Soma!
Vad stor du har blivit!
Om du tillåter...
- Kuka! - Det här är vad jag ville!
Prinsessan Yuki, dö inte!
Döda mig om ni vill-
- Men höj inte era svärd mot prinsessan Yuki.
Det kan jag inte lova.
Kuka!
När jag var liten var jag alltid glad.
Jag hade aldrig kunnat drömma om-
- Att det skulle sluta så här.
Vet du varför människor tänkte på det viset då?
För att ingen hade några ideal.
Ja, människor dog när vi la en bomb i Församlingen.
Men det var väldigt effektivt.
Du borde vara stolt.
Det var en helgdag. Ingen skulle ha varit där.
Du sa det.
Förluster är oundvikliga. Man får inget gratis.
Mimura visste det. Hans död var inte förgäves.
Ingen bryr sig om det om inte ett par dussin civila dör.
Jag skulle vilja gå vidare till nästa projekt.
Herr Sugimoto tyckte inte det.
Ringde han dig när jag var borta?
Förra månaden.
Han har fördrivits.
Jag litar på dig.
Vi måste göra det som är nödvändigt för att nå våra måI?
Takashi, vilket är den säkraste platsen i djungeln?
På lejonets rygg.
Lopporna där njuter av det mest fridfulla livet där.
Jäklar.
Var blöder du?
Du behöver protein, annars läker det inte.
Ta på det här.
Det var det enda som fanns här.
Skynda dig.
Den passar dig.
- Vad gör du? - Kastar de här.
- Träffade du Kidokoro? - Ja.
Takashi, akta dig för honom.
Har du hört det om Sugimoto?
Kidokoro sa att han har fördrivits.
Han är död.
Mördad.
Jag lämnar det här landet.
Det finns lycka någonstans. Man måste bara åka dit.
Vem är det där?
En gäst.
En gäst?
Så du har funnit lyckan?
Var rädd om dig.
Ring mig om du vill följa med.
Tack.
Varför kom du tillbaka?
Vad har nu hänt?
Vill du inte säga det?
Det är nog säkrare för mig om jag inte vet det.
Stör det dig att mörda nån?
Varför mördar du människor?
För pengarna?
Min kropp rör sig.
När jag håller mitt svärd och närmar mig ett måI-
- Rör min kropp sig innan jag kan tänka varför.
Stackare!
En kung slutar betala sina livvakter så de saluför sitt kunnande.
Ni dödar människor utan orsak.
Inte för att försvara landet.
Inte för att försvara er själva.
Ni har inget att försvara.
Ni bara dödar.
Men jag...
...hade en orsak.
Jag hade en orsak.
Jag är säker på att jag hade en orsak att döda.
Följ med mig.
Min syster.
När hon var åtta-
- Kom jag en dag hem från skolan och hittade blod överallt.
Och bara hon levde.
Killarna som gjorde det släpptes i brist på bevis.
Så jag dödade dem själv.
Jag greps, ställdes inför rätta och dömdes till fängelse.
Fyra år senare när jag kom ut-
- Så såg jag inte saker som jag hade sett dem förut.
Allt såg helt annorlunda ut jämfört med hur jag kom ihåg det.
Då mötte jag en man.
Han sa att han ville att jag skulle vara lika lycklig som jag hade varit.
Ingen annan sa det.
Jag har gjort saker och har pressats till att göra saker.
För att finna lyckan igen har jag rationaliserat allt.
Renkyo?
Ja.
Jag måste prata med dig.
Om vad?
Kan vi verkligen döda Yuki?
Utan henne har vi ingen ledare från Takemikazuchi-släkten.
- Och då... - Vad då?
Vi har redan förlorat nästan alla i Takemikazuchi-släkten.
Men vilken anledning har vi att leva utan det namnet?
Vi behöver ingen anledning.
Nu har vi inget kvar att vakta längre.
Jag vördade våra förfäder.
Jag satte min lit till moderlandet.
Men när monarkin föll...
...togs våra svärd ifrån oss.
De som togs till fånga fick sitt minne raderat med droger.
För att göra dem långsammare...
...trycktes nålar in i deras armbåge.
Vi flydde utan att vända våra svärd mot moderlandet.
Minns du, Renkyo?
Stridsvagnarna som vi såg på sydön när vi flydde?
En grupp förstörda stridsvagnar.
Förtärda av syraregn.
Det stank av lik.
Men det fanns inga lik.
Stanken kom från oss.
Just i det ögonblicket...
...var vi döda.
Hallå?
Det är jag.
Kidokoro?
Varför ringer du?
Jag skickade dig några ritningar. Kan du titta på dem?
Visst.
Strax tillbaka.
Tittade du på ritningarna? Jag vill slå till om tio dagar.
- Är du kvar? - Tio dagar...
Jag kan inte.
När då?
Aldrig.
Aldrig?
Ja.
Då så. Jag hör av mig.
Du ser alltid så ledsen ut.
Och du har ingen min alls. Har du någonsin varit ledsen?
Jag får det att försvinna. Som smärtan.
Är det så du kan döda människor?
När man är ledsen ska man sörja och när man är glad ska man fira.
Har du någonsin skrattat?
När jag är ledsen sörjer jag.
I timmar.
I dagar.
I år.
Har du hört talas om en "miki-ishi"?
Nej.
Det betyder "vacker ädelsten". De är sällsynta.
Man kan leta hela året och ha tur om man hittar bara en.
När man slipar den på en slipsten får man en liten grön kristall.
Min mamma samlade på dem.
När hon hittade en polerade hon den omsorgsfullt och sparade den.
När hon hade 30 stycken-
- Skulle hon göra ett halsband till mig.
Till min bröllopsdag.
Hon sa att hon skulle hänga det om min hals dagen då jag gifte mig.
Hon började samla på dem när hon var 18.
Hon fick mig när hon var 22.
Och hon dog när hon var 27.
När hon dog hade hon nio stycken kristaller...
...i ett litet skrin.
Det räckte inte till ett halsband.
Snart är jag äldre än hon var när hon fick mig.
Och sen äldre än när hon dog.
Men jag har inte samlat något.
Jag har inget som jag kan lämna efter mig till någon.
Jag har ingen att efterlämna något till.
Det finns ingen-
- Som jag känner att jag vill skatta högt.
Vi sticker härifrån.
Vi lämnar det här landet.
Det finns inget som håller kvar oss här.
Nånstans måste det finnas en plats där vi kan glömma allt.
Låt oss åka dit.
Mamma.
Nu...
...är jag lycklig.
Tror du att du någonsin blir lycklig?
Även om du dödar mig kommer du att gå längs blodets väg.
Du kan inte undvika det.
Kidokoro?
Din syster ser pigg ut.
Vad vill du?
Om det gäller ritningarna...
Nej, jag har ångrat mig.
Jag har en lysande plan.
Du kommer att tycka om den.
Vad går den ut på?
Vi försöker enas med regeringen.
Vi uppnår våra måI och bara ett fåtal människor blir skadade.
Tycker du inte att det är en bra plan?
Förråder du mig?
Vi har ett avtal. Vi lyder lagen och våra ideal förverkligas.
- Förrädare. - I anden fortsätter vi.
Den plan som jag skickade till dig skulle bli den sista.
För att vi alla hade dött?
Så får du inte säga.
Är det inte det du har velat hela tiden?
- På det här sättet klarar du dig! - Jag sa att det var ett avtal.
Ett skäligt avtal.
Varför gjorde vi då allt det här? Varför så många offer?
Det betydde något. Vi handlade för att vi trodde på våra ideal.
Nej, vi trodde på dig!
Manabe blev skjuten. Kazuki torterades.
Mimura sprängdes i luften. De trodde alla på dig!
Du lovade att vi skulle bli lyckliga igen.
Men det var bara du som blev det!
Lyckan väntar.
Den är givetvis inte gratis. Jag sa ju att priset var högt.
Vi kan bara be för offren.
Men du behöver inte be, Takashi.
Du är ett av offren som vi kommer att be för.
Ditt svin!
Jag är Azoras dotter-
- Prinsessan Yuki av Takemikazuchi-klanen.
I min moders namn tar jag ditt liv.
Fattar ni inte?
Det är slut.
Försvinn!
Jag behåller den här.
Lev.
Var lycklig.
Lev för mig.
Takashi...